WWW.SUBSCENE.COM
EKIPA CRAZY SRBIN PRODUCTION VAM PREDSTAVLJA:
BERLINSKI SINDROM
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
Prevod in Priredba: SRPKINJA & CRAZY SRBIN (FACEBOOK: Crazy Srbin Production)
Kako je že ime tisti teroristični skupini? -Hamas. -Hamas, tako je.
Mečejo vse te projektile in rakete, bum!
Ali bi hotela priti sem? -Da, seveda.
Prinesel ti bom stol. -Hvala.
Na, tukaj. -Hvala.
No, pa na zdravje.
Ali si ti iz Južne Afrike? -Ne, jaz sem iz Brisbaneja.
Brisban? -Brisben. -Kje za tiča je pa to?
To je v Avstraliji.
Poglej to, prav? Glej me v oči, prav?
Ali si pripravljena? Jaz lahko naredim z mojimi očmi nekaj res zelo norega. -Prav.
To je bilo blizu. Ah daj no, ti tega sploh nisi dojela. -Ne, jaz.
Torej, kje si ti? Ah, daj no.
To lahko pomeni, da ti primanjkuje kalcija.
Ne, to pomeni da sem popil preveč piva. To pomeni.
Ali hočeš malo? -Da.
Pazi na sebe, se vidimo. -Da.
Adijo, se vidimo kasneje. -Adijo. -Adijo.
Ali za to obstaja kakšen pokrov, ali pa jaz moram samo.
Dobro, tukaj.
Hvala ti. -Hvala vam.
Adijo. -Adijo.
Ne, ne, ne. V redu je. Ali bi lahko. Hvala ti.
Kar probaj jih. Moj oče jih vzgaja v svojem vrtu.
Ne, v kartonskih škatlah? -Ne, te so iz trgovine.
Ali imaš rada jagode? One ti pomagajo, da lažje pozabiš na težave.
Zakaj misliš, da imam jaz težave?
Ljudje ki potujejo sami, ponavadi nekaj iščejo, kajne?
Zakaj ti misliš, da sem jaz sama?
Jaz nikogar ne vidim.
Ali ti vedno treniraš svojo angleščino, tako da govoriš z neznanci? -Kaj? Ne, ne!
Jaz delam v športni šoli. -Kakšna vrsta športa?
Mislim, jaz sem profesor angleščine, zato.
In, ti? Kaj pa ti fotografiraš? -V glavnem stavbe.
Jaz, res imam rada GDR arhitekturo. Hočem napisati knjigo.
Mi pravimo DDR, Nemška Demokratična Republika.
Da, saj vem.
Da.
In, me veseli da sem te spoznal. -Jagodo imam na roki.
Andi. -Clare.
Me veseli.
Kaj si ti rekel, da je to iz Shreberja?
Shreber, ne vem prave angleške besede za to.
To so majhni vrtički.
Vse skupaj, in vse z nemškimi zastavicami, in vsi ti mali ljudje iz Sneguljčice?
Palčki. -Da, palčki.
Kdo pa živi v teh hišah? -Nihče, v bistvu je to prepovedano.
Oni pridejo samo čez vikend.
To je moja mama. Ona je nekako obsedena.
Ali ona ve, da si ti tukaj? -Da.
Moja mama me je vozila sem, ko sem bil še otrok.
Vedno sem hodil sem, da kompliciram življenje.
Kaj?
No, mislim da si hotel reči, kontempliral.
Aha, seveda.
Kako biste rekli, zapleten po Nemško? -Verkompliciren.
Ta je res lepa, kajne? -Da, zelo mi je všeč.
Sranje! Oh, moj Gospod. Oprosti.
Da, všeč si mu.
Zdravo, zdravo.
Oh, moj Gospod. -Torej, zakaj si prišla v Berlin?
Delala sem za podjetje v zvezi z nepremičninami,
in snemala fotografije, in jaz.
Ali veš vse te življenske izkušnje, o katerih ljudje govorijo ves čas?
Hotela sem narediti to, zato sem rezervirala karto,
in pospravila svoje stvari v skladišče, in prišla sem.
Zelo predvidljivo.
Ne vem, mogoče pogumno?
Volk.
Zgoraj je bar, mislim če bi rad prišel,
v bistvu je bolj, kot nekakšna usrana strešna teresa.
Žal mi je, ampak z nekom se moram dobiti.
Drugače bi jaz. -Da, da.
Da, tudi jaz moram narediti neke stvari.
Moram se spakirati, jutri grem v Dresden.
Dresden? -Da. -Zakaj Dresden?
Dobro. Adijo, Clare.
Me veseli, da sem te spoznala.
Halo, kdo je? -Zdravo, ali mi lahko odpreš?
Ta mi je najbolj všeč.
Ona drži svoje roke tako, da bi prikrila svoj deformirani prst.
Mislil sem, da si hotela oditi.
Torej, če imaš kakšno vprašanje, ga ti poguglaš? -Da.
Da, jaz sem kar veliko odvisna od Googla. Ali ti nisi?
Vi fotografi ste pravo razočaranje.
Mislim hočem reči, vsa ta DDR sranja, vse te sanje, to je vse nepomembno.
Ampak ti ljudje so bili pogumni!
Nekateri so bili pogumni, nekateri so samo živeli s tem.
Mislim, povsod se lahko zadušiš, za to ne potrebuješ zida.
Kako bi vi rekli, zadušiti se po nemško?
Erstiken.
Štiken? -Ne, ne. Ervurgen, ne.
Evrugen je, to! -Zadaviti. -Da.
Ali ti je to dal tvoj fant?
Ne, moja mama je.
Rekla mi je, če bom kdajkoli zašla v težave.
Naj ga obesim, in prišla bom domov.
Pazi na vrata, da te ne udarijo.
Res je zelo tiho. -Berlin je poln takih praznih mest.
Ali hočeš kakšno pijačo? -Da, hvala.
Okna se ne odpirajo.
Ali naj nam naredim večerjo?
Nihče te ne bo slišal.
Jaz ne želim da se to konča.
Vse kar se začne, se tudi konča.
Prvi let z letalom.
Prvič ko si prebodeš svoja ušesa.
Prva pokajena cigareta.
Prvi seks.
Rad bi da bi lahko tako ostala, ampak se ne poznava.
Želim si, da bi lahko ostala.
Kaj se zgodi, ko nekoga spoznaš?
Po tem lahko vidiš vso njegovo grdoto.
Kaj si sedaj rekel?
Všeč mi je tvoj naglas.
Všeč so mi tvoja usta, tvoj nasmeh.
Vse to mi je všeč.
Silke, ali te lahko prosim da nam prebereš citat?
Mogoče dom ni kraj, ampak je preprosto.
Nenadomestljiva potreba?
Beni, jaz vidim da si ti očigledno uporabljal to knjigo preko vikenda?
Da, dobro jaz vam bom malo olajšal zadevo, torej.
James Boldvin je to napisal leta 1956, v svojem romanu Giovanijeva soba.
Kdo bo začel s tem? Da?
Franka?
Lik v romanu je v stalnem premikanju,
on čuti po malem sramoto v vezi, mislim v zvezi sebe,
on pravi da je našel sebe, ampak.
Ampak, on je samo. Flihten? -Pobegnil.
Da, on je samo pobegnil.
Kaj za tiča?
Andi, ali prideš na pijačo? -Ne, ne morem. Moram iti domov.
Zakaj pa? -Moram se dobiti z nekom.
Mislil sem da moraš iti domov? -Da, ampak samo da se preoblečem.
Prenehaj ga maltretirati, ali ne vidiš da ima zmenek.
Naslednjič, obljubljam, prav? -To si rekel že prejšnjič.
Da, ampak takrat nisem mislil resno.
Nisem mogla najti ključa. Ali si mi pustil kjuč?
Da. Seveda.
Mislil sem, da sem ga pustil na mizi. -Nisi.
Jaz nisem, nisem vedela ali bom lahko prišla nazaj notri.
Po tem sem se pa zavedla, da ne morem niti oditi.
Sedaj lahko greš, jaz se bom stuširal.
Ali si ti to mene zaklenil?
Da, seveda.
Ampak naslednjič, te bom pa zavezal za posteljo.
Moram iti. -Ej, ključ.
Na omari je. -Prav.
Moje.
Sranje, dajmo.
Da, jaz v bistvu moram iti.
Da, jaz sem razmišljala o tem da grem,
in da se kasneje vrnem nazaj po svoj nahrbtnik.
Prinesel sem ti to.
Prosim, odpri vrata.
Kaj je vse to? -Prosim te, Andi.
Kje je moja sim kartica, Andi?
Kaj si naredil z okni? -Ona so ojačana.
Če jih boš poskušala razbiti, jih bom zabil z deskami.
Ravnokar sem kupil te stole.
Ne delaj tega.
Ni ti potrebno početi tega.
Andi, kaj se dogaja?
Kaj se dogaja?
Lahko bi šla v Dresden.
Ti si rekla da želiš ostati.
Mi smo imeli seks.
Ljudje, ljudje v postelji rečejo kakršnekoli stvari.
To ne mora nujno pomeniti, karkoli.
Prosim, dragi Gospod.
Ali imaš rada pašto? -Kaj?
Ali ne moremo iti ven na večerjo?
Ali lahko dobim nazaj svojo ogrlico?
Odpri ta usrana vrata!
Tiho.
Nihče te ne more slišati.
Da, mi imamo tukaj dva lika, ki gresta v zgodbi paralelno.
Ampak, Štambergov protagonist, se preprosto davi sam v sebi.
Kot vonj nekega davno izvenelega parfuma.
Ali pa to omenjanje konca DDR,
kot da nekako vlaga življenje tega karakterja, in to zelo avtentično.
To je vse čisto drugače, kot pa pri Erpenbekovi.
Ona je mnogo manj fiksirana na objekte, in mnogo več na vsodo.
Ona je v glavnem pisala o smrti.
In smrt, odvzema od ljudi vse zamišljene možnosti.
Moj sin.
Mi stalno razpravljamo okoli tistega nepravičnega.
Moj sin misli, da je bila DDR država posvečenosti in pravice.
Naslednjič, ko boš hotel govoriti o meni in mojih prepričanjih pred drugimi,
me prosim prej obvesti, ker me to zelo moti.
Ali veš, kaj pa mene moti?
To da so predavanja zmanjšana samo na povzetke in rekapitulacije,
in na neumno kratke vsebine.
Odmor za kavo? Smešno.
Pusti meni. V redu je. -Kaj? -Pusti to meni.
Danes si zamujal. -Da.
Spoznal sem nekoga, oče.
Kaj je bilo pa z Natali? -Saj sem ti že rekel! Vrnila se je nazaj v Kanado!
Nič mi nisi rekel.
Kako ji je pa ime?
Clare.
Ali je iz Nemčije? -Iz Avstralije.
Zakaj si ti vedno izbiraš neke turistke?
Ona ni turistka, sedaj živi tukaj.
Rekel sem svojemu očetu za nas.
Izvoli, prinesel sem ti to.
Mislil sem da bi mogoče rada zlagala puzle.
Ali bi rada kaj pojedla?
V tvojem imenu sem poslal sporočilo tvoji mami.
Rekla si ji, da si v redu. -Ampak, jaz nisem v redu!
Jaz plačujem pijačo s svojo kartico.
Moja mama bo to pogruntala.
Oh, moj Gospod.
Saj tako ne morem nikamor iti.
Sranje.
Kako je bilo na zmenku? -Kakšnem zmenku?
Tistim izpred nekaj dni.
Dajmo, povej mi. -Jana, Jana! -Da? -Mislim da si vzela mojo skodelico.
Oh, oprosti.
Nisem vedela da je tvoja, oprosti. -V redu je. -Oprala jo bom.
Saj ni noben problem. -Žal mi je, Andi.
Dajmo, pusti mene. -Sama bom!
Se opravičujem. -Hvala.
Zdravo.
Ne morem ugotoviti kam gre ta kos.
Jaz bi vedno začel od neba.
Ali lahko pomagaš?
Da, jaz mislim da gre ta kos tja.
Mislim da gre nekam tja.
Da, tukaj. Končano.
Tiho.
V redu je. V redu je. V redu je.
Tvoja mama bi te rada videla.
Zakaj? -Ti si njen sin.
Poklicala me je.
Ona nas je zapustila, dezertirala je!
Nimam želje, da bi jo videl.
Koliko šivov imaš?
Dvanajst. -Naj vidim.
V redu je, oče. -Samo pogledati hočem.
Tako kot Jezus. -Kako ti je pa to uspelo narediti?
Ko sem renoviral, sem se spotaknil na pesku in padel.
Tega ne bi smel zaviti. Inficiralo se je.
Ne dotikaj se tega!
Če hočeš renovirati, ti lahko dam številko od nekoga za te stvari.
Ali lahko samo igramo naprej? Prosim te?
Pogrešam svojo mamo.
Nima pomena da pogrešaš nekaj, česar nikoli več ne boš mogla imeti.
Ti imaš sedaj mene.
Ti bi lahko počel veliko drugih stvari.
Ampak jaz hočem početi samo to.
Dobro, sedaj pa pet teh.
Pridite vsi sem.
To je bilo zelo dobro. Da, dobro. Ekipa! -Delamo!
Sranje.
Dajmo.
Sranje.
Oh, moj Gospod.
Ali je bolje?
Da.
Ali naj damo to dol?
Ne dišim lepo.
Kakšna bi bila tista najgrša svar, ki bi ti jo lahko naredil?
Ne skrbi, tega nikoli ne bi naredil.
Mi smo ekipa.
Halo? Gospod Verner?
Če boš karkoli rekla, jo bom moral ubiti. Ali si me razumela?
Franka, kaj pa ti počneš tukaj? Ali si sama?
Od kje pa imaš moj naslov?
Bila sem v bližini, in videla sem vas. Saj jaz nisem kakšna zalezovalka.
Tisti človek z premogom me je spustil notri.
Torej, si me ti zasledovala?
Živjo.
Kdo je to? -Moja prijateljica.
Vi ste me ogledovali, videla sem vas.
Vi me vedno ogledujete.
Včasih mi delamo nekatere stvari, ampak se tega sploh ne zavedamo.
Ne vem kaj hočete povedati.
Mislim da veš, kaj hočem jaz povedati.
Da, gledal sem te, da! Zato ker ti vedno delaš pravo predstavo iz sebe.
Če boš to naredila še enkrat, te bom prijavil!
Ne pripravi me, da naredim to.
Kdo je bil to?
Učenka. -Kako ji je ime?
Franka.
Obrni se.
Clare? Vrata se nočejo odpreti.
Clare?
Ali si se ti dotikala teh vrat? Clare?
Ali lahko, prosim prenehaš? -Da.
Prosim te.
Ali si lahko samo normalna?
Ti nisi normalen.
Sranje.
Andreas.
Sranje!
Oče, moral bi me zbuditi.
Ej.
Oče?
Halo Štefan, jaz sem.
Oprosti, ne bi te smel poklicati. Da, moj oče je mrtev.
Pred parimi dnevi.
V redu.
Moj oče je mrtev.
Mislila sem, da se ne boš več vrnil nazaj.
Hvala ti.
Kako si me izbral?
Ustavila si se na ulici.
Kaj sem pa gledala?
In, kaj je bilo s tistim drugim dekletom pred mano?
Kako si pa njo izbral?
Ni bilo drugega dekleta.
Ti lažeš.
Ali še vedno misliš na njo?
Ne.
Kako to?
Ko si bil otrok, ali ste imeli umetno smreko, ali tisto pravo?
Pravo.
Veš, mi smo imeli. Mi smo imeli, umetno.
Bilo je tako vroče, da bi vseeno tisto prava smreka umrla.
In, mi bi šli ven do hiše mojega strica.
On je imel veliko posest.
Poslušali bi čričke. -Čričke?
No, to so tiste male bube, ki delajo hrup.
One se tako oglašajo.
In po tem gredo tako, in spet nazaj.
In po tem gredo tako.
In, po tem se jim pridružijo še njihovi prijatelji.
Zapri oči.
Zapri oči, imam presenečenje za tebe.
To je Loti, sedaj je tvoja. -Zdravo, zdravo. Zdravo.
Poljubila me je na usta.
Zdravo, zdravo.
Ali ti je všeč darilo? -Da.
Da, ona je tako slatka.
Ali ti je všeč? -Da.
Moj brat si je poškodoval nogo. -Kaj pa vi počnete tukaj?
Ali ste sami tukaj? -Da. -Da?
Ali lahko vstaneš? -Da.
Moraš mi pomagati. Moraš mi pomagati, moraš poklicati policijo.
Prosim te, on je slab človek. On nas bo poškodoval.
Pustite me, jaz vas ne razumem. -Kaj? Ne, ti mi moraš pomagati. Pokliči policijo.
Jaz vas ne razumem. -Potrebujem te, on je slab človek! -Pustite me!
Beni! -Mama! Moja mama prihaja!
Vse je v redu! Vaš fant je samo padel!
Hvala vam. -Ni problema.
Kako misliš da gre to, od ena do deset?
Od ena do deset? -Mi.
Mogoče.
Sedem.
Kje je Loti? -Pobegnila je.
Drugo nadstropje! Ne morem verjeti, da ti je uspelo priti.
Ali je vse v redu? Vstopi.
Nisi mi rekel, da bo bila to zabava. -Nisem ti rekel, da bo bila zabava?
Se opravičujem.
Kako si preživel praznike?
Andi, pusti to.
Ni potrebe da to pereš, vse to bomo mi naredili kasneje.
Pridi, ura je dvanajst.
Ali Petra ne moti, da se ti tako obnašaš?
O čem pa ti to govoriš, Andi?
O načinu s katerim se ti spogleduješ z moškimi.
Kaj?
Zakaj si takšen? -Zakaj si takšen?
Jaz hočem da ti odideš, prav?
Hvala ti. -Ni problema.
Kakšna je tvoja novoletna odločitev? -Jaz tega ne počnem več.
Ampak, ali ni na novoletni večer, važno da kompliciraš svoje življenje?
Kaj?
Mislim da si hotel reči, kontemplirati? -Da, tako je.
Suzanne, moramo iti!
Ej!
Sranje. Ej!
Na pomoč!
Ne.
Na pomoč! Na pomoč!
Na pomoč!
Halo? -Vrata so zaklenjena!
Na pomoč! Na pomoč!
Vrata so zaklenjena! -Kaj?
Ej, poslušaj me!
Za to si ti usrano kriva, prav?
In sedaj bomo morali skupaj počistiti ta nered.
V redu? -Žal mi je. Žal mi je. -Pridi sem. -Žal mi je.
Vzemi ta polivinil. -Ne morem. -Vzemi polivinil!
Dajmo, sleci svojo obleko.
Prosim te.
POGREŠANA TURISTKA
Ej, ali lahko spakiraš vse tvoje stvari?
Vse spakiraj v nahrbtnik. Jutri bom dezinfiticiral stanovanje.
Spakiraj svoje stvari.
Kaj pa počneš?
Krema je v kopalnici!
Ne morem je najti! -Na spodnji polici je.
Moje misli.
Ni za kaj.
Ali grem lahko na stranišče? -Da.
Družba prosim vas, ure še ni konec.
Kaj pa počneš tam?
Kaj je to?
Clare?
Jaz sem tukaj spodaj!
Clare?
Andi.
Clare? Prosim, odpri vrata.
Clare, prosim.
Odpri vrata!
Ej.
Poglej me.
Vse je v redu.
Prevod in Priredba: SRPKINJA & CRAZY SRBIN (FACEBOOK: Crazy Srbin Production)
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
WWW.SUBSCENE.COM